Piiblis olevad "taevas" ja "maa" on mõisted,
mis tähistavad Jumala ruumi ja meie ruumi.
Meie ruum on mulle tuttav. See on meie kodu, siin on puud, jõed, mäed.
Aga mu arusaam Jumala ruumist on väheke hägusam.
Piiblis on võrdpilte, mis aitavad mõista Jumala ruumi,
mis meie jaoks on kujuteldamatu.
Nii et need on kaks väga erinevat ruumi.
Jah, nad on olemuselt erinevad,
kuid huvitav on see, et Piiblis ei ole need alati eraldatud.
Taevast ja maast võib mõelda kui kahest dimensioonist,
mis võivad kattuda samas ruumis.
Räägitakse küll palju taevaminekust peale surma,
kuid mitte nii palju taeva ja maa kattumisest.
Mis on jabur,
sest Piibel just taeva ja maa ühtsusest räägibki.
Sellest, kuidas need olid algselt üks, aga löödi lahku,
ning kuidas Jumal liidab need taas.
Kas alguses taevas ja maa kattusid siis täielikult?
Jah. Piibel kirjeldab sellise kohana Eedeni aeda.
See oli paik, kus Jumal ja inimene elasid koos ning olid väga lähedased.
Inimene pidi aitama Jumalal kujundada rikkalikku ja ilusat maailma.
Aga inimene tahtis teha asju teisiti.
Ta tahtis Jumalast eemalduda ja luua eraldiseisvat maailma.
Jah, ühest ruumist sai kaks.
Piiblis on muide palju sõnu ja väljendeid,
et nendel ruumidel selget vahet teha.
Ütlesid, et need kaks ruumi võivad kattuda.
Selgita.
Siinkohal peame rääkima templitest.
Piibli järgi kogeb inimene Jumala ligiolu, kui ta läheb templisse.
Seal taevas ja maa kattuvad.
Piiblis on kaks erinevat templit.
Esimene on kogudusetelk, mille oli ehitanud Mooses.
Teine on massiivne hoone, mille oli ehitanud Saalomon.
Mõlemad olid kaunistatud viljapuudega, lilledega,
inglipiltidega, kullaga, kalliskividega ja nii edasi.
Need pidid tekitama tunde, et oled Eedeni aias.
Templi keskel oli koht, mida kutsuti kõige pühamaks paigaks.
Seal oli Jumala ligiolu kõige tugevam.
Koht, kus olla taas koos Jumalaga.
Mitte päris! Templil oli ka üks puudus.
Jumala ruum on täis Tema ligiolu, headust, õiglust ja ilu,
aga inimese ruum on täis pattu, ebaõiglust ja koledust.
Kuidas need saavad kattuda, kui need on nii vastandlikud?
Selleks hakati ohverdama loomi.
See on natuke imelik.
Mis see siia puutub?
Mõte on selles,
et loomohver justkui imeb patu endasse.
Kui loom sureb sinu asemel, tekitab see nii-öelda puhta ruumi,
kus on võimalik siseneda templisse ja olla Jumala ligiolus.
Seega kui ma olen iisraellane ja elan Jeruusalemmas,
siis on mul võimalus olla Jumala ligiolus.
Aga sa ütlesid, et Piibel räägib kogu taeva ja maa ühinemisest.
Jah, liigume edasi Uude Testamenti, kus tuleb Jeesus.
Johannese evangeeliumis väidetakse,
et Jumal sai Jeesuses inimeseks ja elas meie keskel.
Sõna "elamine" on huvitav.
Selle otsene tähendus on, et Ta seab üles kogudusetelgi.
Johannes aga väidab, et Jeesus ise on tempel.
Nüüd on Tema see koht, kus taevas ja maa kattuvad.
Jeesuse puhul on huvitav, et Ta ei jää puhtasse ruumi.
Ta käib ringi ja seltsib patustega.
Ta tervendab haigeid ja andestab nende patte.
Ta loob justkui väikeseid taevapaiku, kus olla Jumala ligiolus,
aga Ta teeb seda keset ruumi, mis on täis pattu ja surma.
Ja Ta muudkui korrutab, et taevariik on lähedal.
Ta käsib oma jüngritel palvetada, et Jumala riik tuleks
ja Tema tahtmine sünniks siin maa peal nõnda nagu taevas.
Siiski tunnevad mitmed, et Jeesus ohustab neid, ja tapavad Ta.
Mis justkui rikub Jumala plaani taasliita taevas ja maa.
Aga läheme Jeesuse elus tagasi sellesse hetke,
kus Ristija Johannes Teda näeb ja ütleb:
"Vaata, see on Jumala Tall, kes kannab ära maailma patu."
Jeesusest ei räägita ainult kui templist, vaid ka kui templiohvrist.
Jaa, rist on see koht, kus Jeesus imab patu,
et luua puhas ruum, mis ei ole piiratud nagu loomohvrite puhul.
Jeesuse ohverdusel on vägi laieneda aina edasi
ning liita taevast ja maad.
See kõik on väga tore, aga jääb ikkagi üks suur küsimus.
Mis juhtub, kui ma suren?
Kas ma mitte ei siirdu Jumala ruumi Jeesuse juurde?
Uues Testamendis on küll mainitud,
et kristlased lähevad pärast surma Jeesuse juurde taevasse,
kuid see ei ole Piibli kandev mõte.
Rõhk on sellel, et Jeesuse kaudu taevas ja maa taasliidetakse
ja et see viiakse lõpuni, kui Jeesus tuleb tagasi.
Ilmutuse raamatus on ilus kirjeldus uuest Eedeni aiast, milleks on linn.
See tuleb ja lõpetab patu ja surma ajastu,
lunastades kogu inimajaloo uues loodus.
Nii kattuvad Jumala ja inimese ruum taas täielikult.
Tõlge: Ahti Kaera