Paguluses olemise viis
587. aastal eKr ründas Babüloonia impeerium Jeruusalemma.
Aasta hiljem linn ja tempel rüüstati ning põletati.
Tuhanded iisraellased paigutati oma kodudest ümber Paabelisse.
Neist said pagulased.
Nüüd on nad vähemus,
neid ümbritseb uus kultuur uute jumalatega.
Mõned iisraellased otsustasid Paabelile vastu panna,
kes mässates, kes eemaldudes.
Teised andsid alla
ja võtsid Paabeli eluviisid ning jumalad omaks.
Võiks arvata, et need olid ainsad võimalused.
Aga prohvet Jeremija käskis neil teha hoopis midagi muud ja üllatavat:
kohaneda, ehitada maju, istutada aedasid, luua perekondi
ja mis kõige üllatavam -
taotleda Paabeli head käekäiku ning palvetada Paabeli eest.
Seega, see on nagu kolmas viis.
Jah, see ei ole kompromiss ega mäss.
Mis see siis on?
Piiblis on terve raamat, mis uurib seda küsimust -
Taanieli raamat.
Taaniel oli üks iisraellastest, kes oli pagendatud Paabelisse.
Kuna Taanielil oli kuninglik päritolu ja haridus,
võeti ta koos mõnede sõpradega tööle Paabeli kuningakotta.
Töötada vaenlase heaks?!
See on ju kompromiss.
Või siis võiksid nad võita kuninga usalduse
ja ta seestpoolt maha võtta.
Seda võiks ju arvata.
Kuid nad võtavad Jeremija nõu kuulda ja valivad kolmanda viisi.
Nad teenivad Paabeli kuningat,
võtavad kohalikud nimed ja isegi riietumisstiili.
Niisiis, nad taotlevad Paabeli head käekäiku.
Kuid kas seda tehes ei loobu nad oma pärandist?
Nii võib ju tunduda, kuid tegelikult mitte.
Edasi lugedes on raamatus kohad, kus nad tõmbavad piiri.
Nad valivad ustavuse oma Jumala vastu
ja seisavad vastu Paabeli mõjule.
Nagu näiteks?
Näiteks siis, kui neil kästakse kummardada Paabeli ebajumalat,
ja olla truu kuningale nagu oleks ta jumal.
Aa, nii kaugele nad ei lähe.
Just! Siin tuleb välja nende tõeline lojaalsus.
See eeldab neilt Paabeli ebajumalateenistuse,
ülbuse ja ebaõigluse kritiseerimist.
Aga nad teevad seda vägivallata, ohverdades oma elu.
Jumal kaitseb Taanieli ja tema sõpru, kuna nad olid ustavad.
Niisiis teenisid nad Paabelit, taotlesid selle heaolu,
kuid nende ustavus oli alati Jumalale.
Jah, seda pidas Jeremija silmas.
Pagendus on segu lojaalsusest ja ka õõnestamisest.
Seega, nad on endiselt pagendatud.
Aga, kas Taaniel ja tema sõbrad ei igatse koju?
Igatsevad, Taaniel isegi uskus, et Jumal saadab valitseja,
kes kukutab Paabeli ja loob tõelise rahu riigi.
Millal ta arvas, et see valitseja tuleb?
Esialgu ta arvas, et tema enda eluajal.
Aga siis nägi ta unenäo,
et pärast Paabelit tuleb järgmine rõhuv impeerium.
Seejärel järgmine ja veel järgmine...
Niisiis Paabel langes.
Ja iisraeli rahvas sai koju tagasi minna.
Aga nüüd juhivad neid Paabeli järeltulijad.
Neil säilis pagenduses olemise mõtteviis -
oodata oma päris kodu tulemist nendeni.
Nad jätkasid sama lojaalsuse ja õõnestamise tava,
mis tahes uue Paabeli variandi puhul.
Ja see viib meid Jeesuse ajani.
Tema ajal oli Rooma impeerium, mida valitses keiser.
Mõned iisraellased tahtsid vastu seista,
teised aga andsid alla ja võtsid vastu Rooma kultuuri ja jumalad.
Aga jälgi, kuidas Jeesus jätkab Taanieli õõnestavat lojaalsust.
Näiteks, kui Ta ütles: "On kohane maksta maksud keisrile.
Andke talle tagasi tema mündid."
Aga Ta jätkas: "Ärge ajage segi keisrit ja Jumalat!
Jumal on see, kes väärib kogu teie elu ja truudust".
Niisiis, Jeesuse meetod on seesama segu lojaalsusest ja õõnestamisest.
Jaa, Ta õpetas oma järgijaid armastama
ja isegi õnnistama oma vaenlasi.
Kuid Ta ka vahistati, sest Ta rääkis avameelselt
Jeruusalemma ja Rooma korrumpeerunud juhtidest.
Ta kritiseeris nende võimu jumaldamist, mis maksis Talle ka elu.
Aga Jumal päästis Jeesuse, äratades Ta surnuist
asetades Ta tõeliseks rahvaste kuningaks.
Kuningaks, keda Taaniel oli oodanud.
Just!
Ja Jeesus lubas, et ühel päeval valitseb Tema kuningriik.
Kuni selle ajani elavad Tema järgijad teatud laadi pagenduses.
Jah, seepärast kutsub apostel Peetrus
Jeesuse järgijaid võõramaalasteks ja pagendatuiks.
Ta õpetas neid austama mis tahes kohalikku võimu
ja austama ning armastama kõiki inimesi.
Aga samas tuletab Ta meelde, et see pole nende tõeline kodu -
nad elavad ikka veel Paabelis.
Aga nad ei ela ju Paabelis.
Paabelit ei eksisteeri enam!
Või siiski?
Piiblis on Paabelist kujunenud sümbol,
mis kirjeldab kõiki inimlikke institutsioone,
mis nõuavad ustavust oma ebajumalikule
hea ja kurja ümbermääratlemisele.
Olgu, nii et me kõik elame ja töötame Paabelis.
Kuidas ma taotlen Paabeli heaolu,
kui minu ustavus on kellelegi suuremale?
Jah, Jeesuse järgijad on kutsutud elama
lojaalsuse ja õõnestuse vahel.
See ongi "paguluses olemise viis".
Tõlge: Ahti Kaera