Moosese 3. raamat.
Teame, et oled seda vältinud, sest see on imelik. Parandame selle.
Tuleta meelde lugu Piibli algusest, kus inimesed on Jumala ligiolus,
aga nad pagendatakse mässamise tõttu.
Sellest hoolimata tahab Jumal olla meiega isikliku suhtes
ning Ta valib ühe suguvõsa, kelle kaudu toob maailma tagasi oma ligiolusse.
Nii hakkab Jumala ligiolu asuma telgis, keset Iisraeli...
...mis on suurepärane!
Kuid sellega kaasneb probleem: see on nii tugev, et Mooses ei saa minna sisse
ja teised preestrid, kes sisenevad sobimatult... nad surevad.
Oot, kui Jumala ligiolu on hea, kuidas siis on see äkitselt inimestele ohtlik?
Mõtle sellest nii:
Jumala ligiolu on nagu päike - see on puhas jõud ja headus.
Ja kui midagi surelikku ning rikutavat tuleb sellise puhta jõu ligi, see hävib.
Seega sõna "püha" on 3. Mooseses kasutatud kirjeldamaks Jumala puhast ja jõulist kohalolu,
mis nagu päike on nii hea, kui ka ohtlik.
3. Moosese raamatu mõte on näidata, kuidas rikutud iisraellased
saavad elada Jumala headuse läheduses, saamata hävitatud.
Raamatus on kolm viisi, kuidas see kõik toimib
ja need võivad näida veidratena, kuid oota, kuniks need läbi käime.
Esimene viis on rituaalid,
teine on preesterkonna käsitus
ja kolmas on hunnik puhtuse eeskirju.
Raamat on jagatud seitsmeks osaks
ja iga lahendust on käsitletud raamatu kahes osas.
Rituaalid on siin.
Preesterkond siin.
Ja puhtuse eeskirjad lähevad siia.
Esimene viis, rituaalid, hõlmab paljude loomade ohverdamist.
3. Moosese algab detailsete juhistega, kuidas ohvreid tuua.
Mõned on selleks, et öelda Jumalale "aitäh"
ja teised selleks, et öelda "anna andeks".
Raamatu lõpus on lisaks mõned rituaalid,
mis on seotud pühade päevade ja pidustustega.
Kõik need jutustavad mingi osa loost, kuidas Jumal iisraellased päästis
ja eraldas nad teistest rahvastest.
Teine viis pühaduse probleemiga tegelemiseks on seotud preestritega.
Otse Jumala läheduses olemine on tõeliselt ohtlik,
seega nimetab Ta preestrid kui erilised esindajad,
kes võivad minna Tema lähedusse teiste nimel.
Siin osas on meil selgitus, kuidas preestreid ordineerida.
Ja teine osa selgitab kõrgemaid standardeid, mille järgi preestrid elama peavad,
sest nad töötavad nii lähedal Jumala ligiolule.
Kolmas lahendus raamatus on puhtuse eeskirjad,
mida on neist kolmest kõige raskem mõista.
Selles osas on põhjalikult analüüsitud, kuidas teada,
kas oled "puhas" või "ebapuhas".
Või teisiti öeldes, kas oled "rikkumata" või "rikutud".
Selle mõistmiseks peame teadma järgmist:
kui oled rikkumata seisundis, siis võid olla Jumala ligiolus,
kui oled rikutud seisundis, siis ei või.
Iisraellaste jaoks oli väga oluline teada, mis seisundis nad parajasti on.
Esmalt on meil nimekiri puhastest ja ebapuhastest loomadest.
See nimekiri jaguneb loomade elukoha järgi:
maa peal
meres, õhus.
Tekstides ei ole selgitatud, miks osad loomad on ebapuhtad
või miks nende puudutamine või söömine teeb ebapuhtaks.
On aga selge, et nende loomade vältimine eristab Iisraeli,
ja tuletab meelde, et Jumala pühadus peaks mõjutama nende elu igat tahku,
sealhulgas - mida süüa.
Pärast toidu eeskirju tuleb palju suvalisi reegleid
nahahaigustest, surnute puudutamisest, kehavedelikest...
...kuid need ei ole suvalised.
Kõik need on teemad, mida iisraellased seostasid elu ja surmaga,
mis on pühad asjad, sest Jumal on elu looja.
Olgu. Kuid pelgalt kokkupuude nende asjadega teeb sind ebapuhtaks?
Jah, aga peame meeles pidama, et ei ole vale ega patune olla rituaalselt ebapuhas
- ootad lihtsalt paar päeva, käid pesus, tood ohvri ja oled jälle puhas.
On aga kohatu tulla Jumala ligiollu ebapuhtas olekus.
Veel mõned puhtuse eeskirjad on siin osas.
Need keskenduvad Iisraeli moraalsele käitumisele.
On seadused sotsiaalsest õiglusest,
tervetest suhetest, seksuaalsest rikkumatusest.
Nende järgi elamine teeb iisraellastest moraalselt puhtad inimesed,
kes võivad elada Jumala ligiolus.
Need on kolm lahendust.
Tõenäoliselt märkasid, et need ümbritsevad raamatu keskosa,
kus leiame väga olulise rituaali nimega "Suur Lepituspäev".
Jaa, Iisrael on nüüdseks suur suguharu
ja tõenäoliselt juhtub ka pattu, mis jääb märkamata või millega inimesed ei tegele.
Üks kord aastas võtavad preestrid kaks sikku,
kellest üks tapetakse
ja kelle veri viiakse otse Jumala ligiolusse,
kus see sümboolselt katab ja lepitab Iisraeli patu.
See on natuke veider...
Jah, aga selle ohvri tähendust selgitatakse järgmises peatükis,
kus Jumal ütleb, et olendi veri on tema elu.
Seega on siku elu toodud kui asenduseks
- inimeste asemel võtab loom enda peale Jumala karistuse Iisraeli pattude eest.
Jääb veel teine sikk.
Jah, preester paneb tema peale oma käed
ja tunnistab kõik Iisraeli patud -
sellega justkui paneb ta patud siku peale.
Siis visatakse see sikk välja metsikusse loodusesse.
Teda kutsutakse "patuoinas".
Jaa, olen seda sõna kuskil kuulnud.
See kõik on väga mõjukas võrdpilt, kuidas Jumal eemaldab armuliselt Iisraeli patu.
Kuid olgem ausad, ohverdamine üleüldiselt tundub ebainimlik.
Peame meeles pidama, et muistses maailmas
oli ohverdamine peamine viis, kuidas võita jumalate poolehoidu.
Probleem oli aga selles, et need jumalad on ettearvamatud,
nad on tujukad, kunagi ei tea kas nad eiravad sind
või pöörduvad sinu vastu.
Selles kultuurilises taustas näeme, et Iisraeli Jumal on täiesti teistsugune.
Ta vihastub küll inimese rikutuse peale, kuid see pole kunagi juhuslik.
Ta armastab inimesi
ning võimaldab Iisraelile selge teadmise ja kindluse, et neile andestatakse,
ja et hoolimata nende rikutusest, on neil turvaline elada Tema ligiolus.
See teeb 3. Moosese raamatust
omaaegse revolutsioonilise avalduse.
Niisiis, see on 3. Moosese raamat.
Kuid iisraellased on endiselt Siinai mäel, keset kõrbe,
nad vajavad kohta, kus elada.
Jah, maa, mille Jumal lubas Aabrahamile.
Rännakust selle maa poole jutustab järgmine raamat Piiblis.